JUNI 1941
- En til? - Jeg vet ikke.
- Den er bare halv ti. - Jeg må opp seks.
Pokkers verft! Du sitter på baken dagen lang. Hva har du å klage på?
En til, Ted!
Dere har drukket nok nå. På tide å gå hjem.
Han har rett, Jack. Jeg følger deg hjem.
Jeg er ingen jente eller unge!
- Jeg mente ikke det. - Tror du jeg er mørkredd?
- Gå nå, ellers ringer jeg politiet! - Jeg er ikke redd dem!
Kom igjen nå, Jack!
- Herregud! - Vet du hva det er å være redd?
Du har en makelig jobb. Klubbformann.
Tenk deg ei kule midt mellom øynene!
Hent politi!
Hvor i helsike fikk du tak i den der, Jack?
Legg den fra deg!
Klokka tikker, Derek. Nå vet du hvordan det føles.
Ti, ni...
- Slutt nå! - Unnskyld meg.
- Stikk! - Jeg er faktisk i politiet.
På sett og vis. Jeg syns du bør legge den fra deg.
- Tving meg! - Du skyter ikke noen.
Vi er alle på samme side. Legg den bort, så tar vi en øl til.
Han får ikke mer!
Du vil vel ikke ha mer bråk nå? Gi meg pistolen!
Gjør som hun sier, Jack!
- Jeg vil bare få sagt noe. - Jeg tror du har klart det.
Han veivet med en pistol!
Du får bli med meg! Hva heter du?
- Han heter Jack Archer. - Sappører. Kom igjen!
Jeg blir også med. Jeg er kompisen hans.
Det var jammen tappert gjort!
Han viste seg bare. Den er sikkert ikke ladd engang.
Norske tekster: Bjørnodd Haave
God morgen! Visepolitisjef Rose til kriminalsjef Foyle.
- Venter han Dem? - Det er ikke viktig her.
Kan De vise meg hans kontor?
Foyle! Håper jeg ikke forstyrrer.
- Siden De nevner det... - Litt opptatt?
- Ja. - Med hva?
En gruppe som opererer langs kysten her, -
- stjeler alt fra dekk til stål og tømmer -
- og selger det til entreprenører.
Nå ja, krigsinnsatsen hindres nok ikke av noen tapte dekk.
- Ikke helt enig. - Ikke det?
Nei.
Konvoier lider når skip ikke kan repareres uten sveiseplater.
Tog kan ikke frakte tropper når de ikke blir vedlikeholdt.
Kanskje småkriminalitet, men med alvorlige følger for krigen.
Og hva har dere tenkt å gjøre med det?
Vi har etablert et eget byggvare- firma i løpet av tre måneder...
Men nå har det dukket opp noe, som jeg vil De skal ta hånd om.
Har De hørt om Folkekongressen?
Venstreorienterte intellektuelle i London...
Det er kommunistagitatorer som bråker uten grunn.
De prater om "folkets regjering", "folkets fred".
Farlig femtekolonne-nonsens!
Men ikke akkurat ulovlig.
En av lederne heter Raymond Carter.
Han tar inn på Regency hotell her i Hastings med forloveden.
- Jeg vil De skal holde øye med ham. - Jeg har lite tid...
Jeg bestemmer hva De bruker tiden til.
Carter snakker med fagforeningsfolk osv.
De nevnte jernbane og skipsverft.
Han er en urostifter, som kan hindre den daglige driften med sine ideer.
Jeg kan ikke hindre at han holder møter.
De kan pågripe ham for oppvigleri.
Jeg husker at jeg selv nylig ble pågrepet for oppvigleri.
- En misforståelse. - Er ikke dette det?
Det er det jeg vil at De skal se nærmere på.
Hold øye med ham. Se hvem han treffer, osv.
- Og rapporter om det. - Og hva gjør jeg med alt det andre?
Dette går foran.
Paul...
Kan jeg hjelpe deg med noe?
Du er sjefen her, ikke sant? Jeg kan kanskje hjelpe deg.
- Har dessverre ikke noe ledig. - Jeg ser ikke etter jobb.
- Hva kan du da hjelpe med? - Trenger du materialer?
- Det gjør alle. - Men alle prøver ikke på rett sted.
Hva er du ute etter?
Jeg skal bygge et bomberom i East Bourne.
Vi har gravd hullet, men må stive det opp og få på taket.
Jeg kan skaffe alt det der.
- Hvorfra? - "Ingen spørsmål, ingen løgner."
Greit. Hvor mye?
15 pund på forskudd og 15 når jeg leverer det.
Mye å gi en jeg aldri har sett før. Hvordan kan jeg stole på deg?
Nå spør du dumt igjen.
Så si hva du heter. Du vet hva jeg heter.
Navnet er Kimble. Ian Kimble.
- Hvor lang tid tar det? - I kveld. Trengs lastebil.
Etter arbeidet, klokka åtte.
Den gamle transformatorfabrikken i enden av Blackwood Lane.
Ta med resten av pengene, men ingen andre.
Bare noen til å hjelpe til med å bære.
Én mann. Én lastebil. Det er alt du trenger.
Se etter hvor han går.
Miss Stewart. Får jeg snakke litt med deg?
Har jeg feilparkert igjen?
Nei, det gjelder det som hendte forleden på "The King's Head".
Hva da?
- Den unge karen med pistol. - Hvor har De hørt det fra?
Fikk du ikke invitasjon? Jack Archer.
Er det han som gifter seg med Gwen?
Jeg forstod ikke at det var den Jack Archer.
De gikk på skole sammen. Alltid vært kjærester.
- Litt pinlig, hva? - Det skal være visst.
- Han var bare litt for full. - Han er egentlig en bra kar.
Så jeg lurte på om du kunne gi ham litt støtte.
- Du vet han ikke ville skade noen. - Vil De jeg skal stille opp i retten?
Om du kunne stå frem for dommeren som vitne...
Gjerne. Og Gwen? Ikke sett henne på en stund.
Hun har arbeidet. Og så dette bryllupet...
Han er sappør. Det betyr vel mye press.
Ja, det gjør det virkelig.
UEKSPLODERT BOMBE
Det er en 15. Klar med ringen?
Ja.
Da skal det gå greit.
- Full klaff. Vi er heldige. - Ja, Jack. Virkelig en lykkedag.
Med deg i et bombehull i stedet for å gå ut med Margaret Lockwood.
Den ser slem ut. Er det en 1000-kilos?
- Ferdig? - Ja.
Kom deg ut da, så jeg kan få gjort mitt.
Skal jeg be dem trekke seg unna?
Alt i orden? Fått ut tennrøret?
La oss få litt te.
- Han sier ikke mye. - Fordi han hører dårlig.
Typisk for tyskerne å slippe en bombe på en lekeplass!
De gjorde det nok med vilje også.
Hvor lang tid skal det ta?
Nei, mange takk. Jeg klarer meg selv.
Jeg trenger ikke hjelp av en 14-åring.
Du gjør alltid et nummer av alt mulig.
Herr og fru Carter ringte i morges, men er ikke kommet ennå.
Akkurat. Takk.
- Raymond Carter. Jeg har bestilt. - Den herren spurte etter Dem.
Mitt navn er Foyle. Men det kan vente.
Tror ikke vi har møtt hverandre.
- Han er i politiet, tror jeg. - Stemmer.
De vil holde øye med meg? Det var raskt.
Ville bare se om De var trygt fremme.
De ville vel vite om jeg var kommet.
Vi har hatt en fæl reise og trenger først og fremst å få stelt oss.
Hva med lunsj i morgen? De vil vel gjerne vite hva vi har fore?
Strålende idé. Skal vi si klokken ett?
Gjerne. Takk.
Det var bra jobbet!
- Her er det. - Tennrøret?
- Den kan dras ut nå. - Du glemmer ikke min bekreftelse?
Fint at du nevnte det. Den hadde jeg helt glemt.
Unnskyld. Jeg heter Brenda Wilson og bor like ved.
Jeg vil bare si at det dere gjør, er enestående.
Vi har samlet inn litt for å vise at vi er takknemlige.
Rekk fram hånden!
- Så har dere litt å drikke for. - Takk skal du ha!
- Har du lov til å beholde det? - Nei. Alt må inn i REA-banken.
Jeg sender kvitteringen.
For en tufs!
Lykken har visst snudd. En Ian Kimble oppsøkte meg i dag.
Rent rulleblad. Drog til Talbots verft etterpå.
Han har mye å hente der.
Mitt inntrykk er at han jobber alene, ikke i gjeng.
- Står han på deres lønningsliste? - Jeg valgte å ligge lavt.
- Vi skal møtes i kveld. - Du klarer dette?
- Ja, det tror jeg nok. - Er hjemme hvis dere trenger meg.
Den var på 1000 kg under en lekeplass ved High Street.
- Hvorfor gikk den ikke av? - Tja. Kanskje feil på tennrøret.
"Herrerasen" kan ikke engang lage skikkelige bomber.
Skulle ønske du slapp å gjøre det. Du burde bli forflyttet.
Kommer ikke på tale før om minst en måned. Jeg vil iallfall dø raskt.
Ikke snakk sånn! Det må du aldri si!
De sperrer meg kanskje inne. Hammond sier det er det jeg håper.
Hvorfor gjorde du det, Jack? Hvorfor hadde du pistol?
En kompis tok den fra en tysker i Dunkerque. Sa den brakte lykke.
- Det har den ikke gjort! - Jeg står her ennå.
God kveld, Jack.
- Blir du med inn på te? - Ellers takk.
- Ikke ut og drikke vel? - Nei, jeg vil legge meg tidlig.
- Kommer du i retten i morgen? - Så klart!
- Tar du deg fri fra arbeidet? - De gav meg fri.
- Jeg vil ikke at han skal være alene. - Da ses vi inne. God natt, Jack.
Jeg sa til dem at jeg hadde perioden min.
Da ses vi.
Hvordan kunne du finne på å ta fram en pistol?
Vel. Det var en maskot. Visste ikke engang at den var ladd.
Du er en idiot, Jack Archer.
Hvor mange er dere?
- Meg og sjåføren. - Jeg vil se begge.
Jeg har alt du ville ha. Tre, stål, dragere, bjelker.
Alt sammen.
- Har du brakt det hit alene? - Hva så? Hvor er grunkene?
Jeg har dem nok ikke. Vi er politifolk og pågriper deg.
- Din jækel! Bli stående! - Skyter du, blir du hengt!
Slipp den!
Løp etter ham!
Kriminalsjef Foyle til herr Talbot.
Hyggelig å se Dem igjen! De talte til oss i Rotaryklubben like før jul.
Min bror Peter, som leder Samfunnstjenestekomiteen.
Sett Dem, Foyle.
Vi fikk inn 50 pund delvis takket være Dem. Til Coventry.
Det som er igjen. Var der i januar. Fryktelig hva tyskerne har gjort.
En vakker katedral. Jeg giftet meg der.
- Er De fra Midlands? - Fra Saltfleet.
- Alltid hatt med skip å gjøre. - Hvor lenge har dere vært her?
Vi kjøpte verftet da Hannaford døde.
- 1937. - Ventet ikke å havne ved gruvene.
- Men vi regnet ikke med krigen. - Helvetes krig. Bortkastet tid.
Hva betyr polakkene for oss?
Peter og jeg er ikke enige om alt. Men hva gjelder det, herr Foyle?
Har dere en ansatt som heter Ian Kimble?
- Navnet sier ikke meg noe. - Vi kan ikke kjenne 400 mann.
Vi har 400 menn og kvinner, som klinker, maler og sveiser.
- Alt er forandret. - Vi kan takke yankeene for det.
Ian Kimble. Jeg kan kanskje hjelpe Dem, Foyle.
Kan jeg få inn lønningsboken, frøken Hargreaves?
Er han ansatt her, står han der.
- Var det en destroyer jeg så der? - Den er til reparasjon.
Vi jobber bare for marinen nå. Alt hva remmer og tøy kan holde.
Skipene smadres i Nord-Atlanteren. Vi får dem ut igjen.
Vi har folk som jobber 14 timer i døgnet.
Når fagforeningene tillater det. Takk skal De ha!
Nå skal vi se.
De kan få se selv.
Kean, Kettle, Killick... Og der har vi Kimble.
Han jobber på lageret. Skal jeg tilkalle ham?
Trengs ikke. Noen adresse?
Orchard Street 37.
Kan jeg spørre om hva han har gjort?
Er det svinn på lageret her?
Nei. Vi holder nøye regnskap med beholdningen, ikke sant?
Ingenting går ut herfra uten at vi vet om det.
Kan vi bidra med noe, så er det bare å ringe.
Hargreaves viser Dem veien ut.
Korporal Archer er eksemplarisk.
Han har vært med på 28 oppdrag.
Ved ett tilfelle drepte bomben én og såret flere.
Atferden på puben avvek fra hans karakter.
Han var beruset.
Ja, men hadde De sittet i et hull med en bombe mellom beina, -
- så kunne også De trengt en drink.
Takk!
Vi har visst et vitne til. Miss Stewart?
Jeg sverger ved Gud å si sannheten og intet annet.
- De er i politiet? - Ja, jeg er sjåfør.
Og De var på puben denne kvelden?
Ja. Men jeg må si til Dem at Jack Archer ikke mente noe med det.
Han siktet på en annen manns hode med en ladd pistol.
Han visste ikke den var ladd og siktet egentlig ikke.
- Det er ikke sant! - Takk, herr Roberts.
Det De sier, strider mot alt det vi har fått høre.
Det jeg mener, er at han veivet med pistolen mot alle.
Men han siktet ikke på meg!
Den pekte mot meg da han gav meg den, men han aktet ikke å skyte.
Og jeg vil gjerne få sagt at korporal Archer er en helt.
Han gjør en flott innsats. Jeg går gjerne i fengsel i hans sted.
- Hva behager? - Det var faktisk jeg som skjøt.
Var det De som skjøt?
Ved et uhell. Ingen kom til skade.
Takk, miss Stewart.
De har begått en alvorlig ordensforstyrrelse.
Og det faktum at De bar våpen, er særlig alvorlig.
Under normale omstendigheter ville De fått fengselsstraff.
Men vi godtar at De har arbeidet under særdeles stort mentalt press.
Og i dette tilfellet kan ett vitne ha forvoldt mer skade enn De selv.
Er våpenet innlevert?
Ja.
Da lar vi Dem slippe med en advarsel.
De kan gjenoppta Deres plikter.
Ikke lag mer bråk for deg selv nå!
- Du blir trukket en dagslønn. - Jeg kunne ikke la deg være alene.
Unnskyld meg, hva var det nå... Jo, det er jo krig! Kom igjen!
Vi ses snart.
- Hvordan føles det? - Bedre, takket være deg.
- Takk for det du sa! - Glad jeg kunne hjelpe til.
- Gratulerer! - Å, bryllupet? Takk. Kommer du?
Så klart! Det vil jeg ikke gå glipp av.
Har du lyst på te eller noe å spise? Vi bor rett rundt hjørnet.
- Hvis ikke din far sladrer til Foyle. - Jeg for min del skulker jobben.
- Jeg var på ditt verft i dag. - En etterforskning?
Stjålne materialer.
- Du kjenner ikke en Ian Kimble? - Nei. Men det er så mange der.
- Hva gjør du egentlig? - Lov meg at du ikke ler.
- Jeg er sveiser. - Det er alle tiders!
Jeg liker det ganske bra. Bedre enn forrige jobb.
Og jeg får mer i lønn. Men mindre enn mennene.
Det er ikke rettferdig. Jeg er like god som de er.
- Jeg lærte det i min forrige jobb. - I kakebutikken?
- Jeg ser ikke forbindelsen. - Sveising minner om å legge glasur.
Men jeg bør ikke snakke om kaker nå.
- Bryllupet. - Om to uker.
Jeg vet ikke hva vi skal gjøre.
Godt å se deg. Neste gang kommer du til verftet.
- Er jeg velkommen? - Mange av oss tror på det du sier.
Og tingene kommer til å forandre seg.
- Lykke til! - Takk.
Herr Foyle. Jeg bestilte bord på hotellets restaurant.
Vi kan ikke ha kake i bryllupet. Jo, men den må være uten glasur.
Det er sukkerrasjonering.
Vi kan ha sjokolade, men det er ikke det samme.
Får ikke tak i konfetti heller, -
- så jentene på kontoret tar vare på papirbitene fra hullemaskinen.
Vi måtte krangle for å få film til bildene.
- Hvorfor ikke vente til etter krigen? - Det sier far også.
Men jeg kan ikke vente på Jack.
Du vet den jobben han gjør...
Hvis vi venter...
Da får vi kanskje aldri...
Unnskyld! Jeg elsker ham!
Jeg har alltid elsket ham og vil ikke...
Jeg mente ikke å gjøre deg oppskaket.
Ta lommetørkleet!
Han klarer seg nok. Det var færre bomber sist uke.
- Tyskerne går kanskje lens. - Jeg har ikke engang brudepike.
Jenny er i Amerika og kan ikke komme.
Spør sveiserne! De kan stå foran kirken med sveisetrådene sine.
Det er hos sorenskriveren.
Dere trenger ikke kake eller noe, når dere har hverandre.
Du tror vel ikke...
Jeg burde vel tenkt på deg straks. Men kunne du være brudepike?
Uten deg kunne Jack kanskje ikke giftet seg.
- Det gjør jeg gjerne. - Mener du det?
Jeg elsker brylluper. Far er prest.
Jeg vet at Jack blir glad. Han var takknemlig for at du stilte opp.
Det er bare ett problem. Brudepike.
Hvor får jeg tak i kjole?
Så bra at De kom, herr Foyle.
Skal De etterforske oss, er dette mer sivilisert.
Hvordan visste De at jeg var i politiet, miss ...?
Sheridan. Men si Lucinda.
Jeg gjettet bare, men jeg vet jo litt om autoriteter.
Kunstneren Lucinda Sheridan?
- Kjenner De mine arbeider? - Ja. Min kone malte akvareller.
Etterforsker De oss?
Nei. Jeg lurer bare på hvorfor dere er her.
Vi har en rekke møter. Uformelle.
- Folkekongressen? - Vi vil ha bedre livsvilkår.
Bedre tilfluktsrom. Jeg ser ikke noe kriminelt i det.
Men dere krever også frie kolonier, fagforeninger, vennskap med Sovjet.
- De har gjort hjemmeleksen. - Og i et forevareområde som dette -
- kan den slags politisk aktivitet bli sett på som provoserende.
Myndighetene har vist til "Forordning 2 D".
Og stengt Daily Worker, avisen som støttet oss.
- Åndsarbeidere utestenges av BBC. - Alan Bush. Og J.B. Priestley!
- De er redde. - Krigen mislykkes.
De fikk oss inn i den. Nå går det ut over oss alle.
Jeg vil ikke hindre dere i å si deres mening.
Hvorfor er De her, da?
Kom an, Foyle! Tror De jeg ikke skjønner det?
Gjøre Dem til venns med oss, så De kan pågripe oss midt på natten?
De er bare en brikke i maskineriet.
Den virkelige krigen er en klassekamp.
De som slaktes i Frankrike og Afrika, sendes dit -
- av offiserer fra de rette skolene.
Vi blir alle holdt på plass. Og derfor er De her.
Takk for invitasjonen, men jeg tror dere trives bedre uten meg.
Redd for å bli sett sammen med meg? I så fall er De ikke den første.
Herr Foyle! Jeg vil be om unnskyldning.
Raymond gikk for langt. Han har sterk tro på Folkekongressen.
Iblant blir han for ivrig. Men han er like mye mot nazistene som andre er.
Folk har skrevet fæle ting om ham.
Han var journalist, men slipper ikke til mer.
De kaller ham defaitist og kommunist.
Men vi var i Coventry og så hva som hadde hendt der.
Hvordan folk led. Vi orker ikke tanken på at det skal gjenta seg.
- Kanskje her. - Tviler De på at jeg føler likedan?
Raymond burde ikke ha snakket til Dem på den måten.
Mitt liv ville bli enklere hvis dere returnerte til London snarest mulig.
- Er det en advarsel? - Slett ikke. Bare en antydning.
Sam. Hvordan gikk det?
- Bra. De lot ham gå. - Godt gjort.
- Hvordan går det med armen? - Merker den knapt.
Ian Kimble er ikke registrert med verken id-eller rasjoneringskort.
Og adressen han gav oss, fins ikke.
Men jeg fant en Ian Kimble, som er herfra, født i 1920.
Han døde da han var 17. Gravlagt på St. Mark's.
Ventet ikke å se Dem igjen så snart, herr Foyle. Hva kan vi bistå med?
Vi sjekket lageret. Ingenting mangler.
- Hva gjelder det så? - Denne Ian Kimble.
Han har vært død i fire år. Det er en som misbruker navnet.
Det er visst ingen her som kjenner ham noe særlig.
Hva slags legitimasjon viste han dere?
De vanlige papirene. De kan ha vært falske.
- Hvordan får han betalt? - Kontant i slutten av hver uke.
Vi får fortsette samtalen i bomberommet.
Kaptein Hammond.
Takk skal du ha.
Jack! Ernie! Jeg må dessverre avbryte pausen. En A1.
Talbots skipsverft.
Få med resten, Ernie!
- Bombelaget. Udetonerte bomber? - Ser ikke sånn ut.
Mark og jeg går inn og sjekker.
Er det så lurt?
Ingen fare. Bygget har stått ubrukt i årevis.
- Bør vi ikke rydde området? - Jo, det skal vi sørge for.
Det er Jack Archer. Han med pistol på puben.
- Dette er vårt verft. - Alle må trekke minst 100 m unna!
- Det er en udetonert bombe der. - Nei, den gikk av.
Hadde bomben gått av, ville alle vinduer vært knust. Hva fins der?
- Gamle båter. Ikke noe av verdi. - Vi tar en titt. Vennligst trekk unna!
Dere to blir med meg!
En Hermann.
Den har iallfall den rette siden opp.
Jack! Kom og ta en kikk på dette her!
For svingende!
Bomben er her borte!
- Hvor mye tror du det er? - Kanskje ti tusen.
Snarere femti.
Dette setter jo ting i et annet lys.
Vi var åpenbart målet for bomben.
Vi er altså i frontlinjen. Et slikt angrep er liv eller død.
Litt materialsvinn blir uvesentlig da.
Jeg er helt enig. Men sa De ikke at det ikke manglet noe?
Men vi kan ta det senere.
Dere ser etter Kimble på stasjonene?
- Og vi har satt opp veisperringer. - Skaff en liste over lagerfolkene.
- Fant dere noe? - Ja, noe ganske stort. En Hermann.
- Hva er en Hermann? - En 1000-kilos bombe.
- Må ha falt gjennom taket. - Kan dere uskadeliggjøre den?
Den minste vibrasjon kan få den til å eksplodere. Så ingen må hoste!
- Hva er navnet, kaptein? - Ralph Hammond.
- De synes å ta lett på det. - Det er fort gjort.
- Vi trenger toppnøkkelen. - Hva er det?
Et redskap til å få tilgang til tennrøret med.
- Går det, kan vi ta livet med ro. - Og hvis ikke?
Jeg vil gjerne ha Dem vekk herfra. Langt vekk!
- Kom igjen, Peter! - Når du sier det, så.
- Hva gjør du hjemme på denne tida? - Bombeangrep. Vi fikk gå hjem.
- Noen treff? - Ja, men den gikk ikke av.
- Har du vært her i hele dag? - Hvor skulle jeg ellers gå?
- Jeg har tenkt. - Jaså, ja.
London er løsningen.
Hvordan skal du komme deg ut av Hastings?
Jeg var på stasjonen. Det er politi overalt.
Jeg tar bussen.
De stopper bussene og alle bilene.
Jeg sa jo at du aldri skulle rotet deg borti det.
Og hvor skal du i så fall gjøre av deg der?
Jeg kan bo hos tante Dot.
Du klarer aldri å komme deg til London.
- Meld deg! Det er bare en trelast. - Det kan jeg ikke!
Du får seks måneder. Du har sittet inne før.
Glem det!
Jeg skjøt en politimann.
Jeg gjorde det i selvforsvar.
Jeg nekter å tro det, Bill! Drepte du ham?
- Jeg vet ikke. - Det får du faen meg finne ut!
- Jeg tenkte ikke. - Det skal du få meg til å tro!
Hva skal vi gjøre?
- Det jeg sa. - Du drar ikke noe sted!
De finner deg ikke. De vet ikke hvem du er.
Men vi må ta rede på politimannen.
Tror du det kommer i avisene?
Nei. Men jeg kjenner noen. Hun forteller meg det.
- Så fint at du kommer, Sam! - Men hva skal jeg ha på meg?
- Elleve kuponger for en kjole! - De tar margarinkuponger.
- Ingen igjen. - Mor kan sy noe til deg.
- Hun syr musselinkjole til meg. - Vet ikke om jeg kler det.
De sier Reed og Pettigrew er med- gjørlige, men din far tar dem vel.
Vi skal ikke ha noe av den slags!
Vi får iallfall ordentlig pålegg.
Jeg fikk tillatelse til ekstra mat i dag.
250 g smør til 20 gjester holder ikke.
Du vil ikke at jeg skal gifte meg fordi du ikke vil ha meg her da.
Jeg trodde du skulle treffe ham i kveld.
- Han kom ikke. - Ulikt ham.
- Kanskje flau etter hendelsen. - Ikke forundret.
Jeg er forundret over at han ikke har ringt.
Jeg så ham på verftet etter at bomben falt.
Jeg hørte det. Torde ikke gå og se.
- Hvor er han, da? - Vet ikke. Han kommer nok.
- Det var galt. - Vi har oppfattet meldingen, Jack.
Jeg vet hva du mener, men det er for sent.
Vi tre tok beslutningen.
- Det er galt. - Jeg går tilbake til brakka.
- Du er ikke ferdig... - Jeg går!
- Følg etter ham. - Det er deg jeg er urolig for.
Plutselig dårlig samvittighet.
Du skal gifte deg om en uke. Opp med humøret!
- Har Foyle vært her? - To ganger. I går.
- Gjaldt det Raymond Carter? - Nei, jeg har ikke hørt om ham.
Han spurte om stjålne materialer. Nasking.
Men det er ikke grunnen til at jeg er her.
- Bra! Foyle sløste med tiden sin. - Og vår.
Hvorfor er De her, da? Gjelder det den mannen De nevnte?
- Han de nevnte. Carter. - En venstreagitator.
Medlem av den såkalte Folkekongressen.
- Jeg har ikke hørt om den heller. - Vi har slett ikke tid til politikk.
Så dere har ikke lagt merke til noen tiltagende "industriell uro"?
Det har faktisk vært en viss utvikling i det siste.
Vi hadde et møte med en klubb- formann. Derek Woodgate.
En bråkmaker.
Fagforeningene støtter riktignok krigen, -
- men enkeltindivider bekymrer oss mest.
- Streik? - Det har vært ulovlig siden i fjor.
- Men det stanser dem ikke. - Dagsaksjoner. Mange tapte timer.
Men ingen gjør noe med det.
- Har Woodgate truet med streik? - Nei, nei.
Ikke med ord, men nå vil han opprette en "arbeidskomité".
- Gjett hvem som skal lede den. - Vi møttes her.
- Noe ved måten han snakket på... - Noen hadde påvirket ham?
Uten tvil. Ord som sosialisme, klassekamp, proletariatet.
Men denne Raymond Carter, som De nevnte.
- Er han i Hastings? - Jeg er redd det.
En mann som Woodgate kan skade oss like mye som Luftwaffe.
- Vi ble angrepet i går. - Og Foyle virket tafatt.
Vi utkjemper en krig. Men han snakket bare om materialsvinn.
Det var to menn. Den ene kjørte. De må ha ventet utenfor puben.
Da den andre kom ut, slo de til ham i hodet og drog ham inn i bilen.
Jeg kunne ikke tro det jeg så! Det var som en hollywoodfilm.
De vet, Jimmy Cagney. "You Dirty Rat."
- Så De bilnummeret? - Nei, jeg ville bare hjem.
- Jeg så ikke så mye. - The King's Head?
Vi går dit etter arbeidet iblant. Det er like ved.
Takk skal De ha.
Jeg tenkte det var en slags spøk. Men jeg måtte si det til noen.
I Hastings av alle steder! Hva blir det neste?
De var tre. Archer, Hammond og Jones.
Og han ventet at jeg skulle gi igjen på fem pund!
- Gav han deg fem pund? - Han må har arvet tanten.
Men han virket så ute av seg.
De kranglet vel. Så reiste han seg og gikk.
Drakk ikke engang opp ølet.
Takk.
- Alt i orden? - Det var bare en gnist.
- Skal jeg hente noe kald te? - Nei, det går bra.
Jeg skal gjøre det.
- Alle disse nye blandingene. - Det er nedkjølingen.
Jeg er alltid for sen, så metallet blir ujevnt.
- Bedre? - Ja. Takk.
Men det er knapt verdt det. Ikke engang tre pund i uka!
- Jeg røker ikke. - Det glemte jeg.
Har du hørt noe om de der sakene?
Noe som var stjålet fra lageret.
- Hvor har du det fra? - Vet ikke.
Noen sa det. En politimann ble visst skutt.
- Aldri! - Din far er i politiet. Han vet nok alt.
Han snakker aldri om arbeidet.
Så du vet ikke om det gikk bra med politimannen?
Jeg visste ikke engang at noen var blitt skutt.
- Hvorfor spør du? - Det er bare sladder.
Jeg hater dette stedet. Bedre på støperiet.
- Hvordan havnet du her? - Jeg meldte meg frivillig.
- Går det bra med øyet? - Ja. Takk skal du ha.
Jeg får gå tilbake, da.
- De er like hel. - Ren flaks.
Da jeg begynte, var forventet leve- alder sju uker. For ni måneder siden.
- De var frivillig? - Ja, faktisk.
I Nancy Elsie-korpset. Jeg var pasifist.
Er det vel ennå. Men jeg var sivilingeniør.
Og det var dette jeg kunne gjøre uten å gå på akkord med meg selv.
- Og Jones? - Det var tilfeldig.
Ville bli ingeniørsoldat fordi det var trygt.
Reparere broer og sånt. Men så ble han overført hit.
- Noen idé om hvor han er? - Nei.
- Hvor bor han? - Han er innkvartert her.
Men ingen har sovet i sengen.
Noen adresse? Kone? Foreldre?
Foreldrene er i Cumbria, tror jeg. Ingen kjæreste.
- Han er ikke så omgjengelig. - Og det betyr?
Han og en Maclaran gravde opp en bombe -
- i en hage på den andre siden av byen.
Da han skulle hente vann, smalt det, og han ble slynget 4 m opp i lufta.
Vi vet ikke hvordan det hendte. Gikk bare ut over trommehinnene.
Han var vel heldig. Vi fant ingenting av Maclaran.
Noen så to menn dra Jones inn i en bil i går kveld.
- Jeg tror det ikke. - Et vitne så det.
- Utenfor The King's Head. - Men det fins ingen grunn for det.
Sikkert feil mann. Han er nok ute og går på stranden eller noe.
Gwen! Hva gjør du her? Er alt i orden?
Jeg lurte på om Sam var her.
Ikke kom hit i privat ærend.
- Det gjelder ikke bryllupet. - Har du sett Jack?
Jeg tror jeg kan hjelpe til. Den saken på verftet.
- Sam fortalte det. - Det burde hun ikke gjort.
- Gwen! - Sam! Så godt at du kom!
Unnskyld, men dette er min datter Gwendolyn.
- De skal gifte Dem? Gratulerer! - Takk. Jeg er litt nervøs.
Det forundrer meg ikke.
Jeg lurte på om jeg kunne få snakke med Dem.
Hun heter Joanne Mason og pleier ikke å snakke med meg.
Men denne gangen stilte hun en rekke spørsmål.
Hun spurte om politimannen som ble skutt.
- Det er ham. - Så De er uskadd?
Jeg var heldig.
Det visste ikke hun.
Hun lurte på om far visste noe.
Sam sa dere var ute etter noen som stjal.
Det rare er at Joanne visste det var fra lageret.
Det visste ikke jeg eller noen andre.
Det fikk meg til å lure på hvordan hun visste det.
Har hun en mann eller kjæreste på verftet?
Jeg kjenner henne ikke godt, men har sett henne med en mann.
Kan du beskrive ham?
Middels høy. Nokså mørk hud. Grånende hår. Litt krum nese.
Akkurat. Takk.
Navnet er William Mason.
Tre måneders straffarbeid for innbrudd og overfall.
To ganger på anstalt. Holdt på hele livet.
- Du får vel vente i bilen? - Ja vel.
- Fru Mason? Er mannen Deres inne? - Nei. Hvem er dere?
Jeg heter Foyle og er i politiet.
Har ikke sett Bill på en stund.
Nei! La ham være!
Gå videre!
Alt i orden? Jeg beklager det, men De har fått besøk.
Visepolitisjef Rose er tilbake.
Takk.
- Der er De jo, Foyle. - Hva kan jeg bistå med?
De har sett bort fra mine klare ordrer.
Jeg bad Dem etterforske Raymond Carter.
Men dere skal ha hatt en hyggelig lunsj.
- Ingenting å etterforske. - Jaså? Jeg var hos brødrene Talbot.
Jeg har også vært der.
Men mens De har rotet rundt i lagerskapene deres, -
- risikerer de streiker som kan lamme hele verftet.
Klubbformannen Woodgate har truffet Carter.
De to sammen kan stanse en livsviktig industri.
- Har de så stor innflytelse? - Husk nå på...
At kommunister er like farlige som nazister.
Slipp det De holder på med, og ta Dem av denne mannen.
Se hvem han omgås. Ransak rommet!
Hotellrommet? Hvorfor det?
Vi må ha bevis. Forordning 18 B.
- Arrest uten siktelse... - Jeg kan den.
Så bruk den!
- Hvem er De? - Samantha Stewart. Foyles sjåfør.
Latterlig!
- Unnskyld at jeg forstyrret. - Jeg er glad til.
Her er informasjonen om britiske akvarellmalere.
Kunne De fortelle meg hva De skulle med disse?
- Bilder av Talbots verft. - Hva angår de meg?
Vi fant dem på Deres rom.
Har dere ransaket mitt rom?
Den slags kler Dem ikke, Foyle.
- Jeg er enig. - Jeg har aldri sett dem før.
Å være i besittelse av slike bilder ville normalt føre til arrest.
Derfor har dere plassert dem der?
Jeg beklager å ha forstyrret Dem.
- Skal De ikke arrestere meg? - Nei.
De har komiteer i gruvene. Så hvorfor ikke komiteer her?
Krigen fratar dere ikke retten.
Det er krigen som gjør at ledelsen ikke vil lytte.
Vi må ha en komité! Og de skal få lytte!
Derek Woodgate? Mitt navn er Foyle. Jeg er i politiet.
- Jeg så Dem på hotellet? - De var sammen med Carter.
Har De gitt ham noen bilder av dette verftet?
Hvorfor det? Det var et privat møte.
- Dreide møtet seg om arbeidet her? - Egentlig ikke.
- Jeg ser opp til ham. - De husker Folkekongressen?
Og De er klubbformann. Hvor mange er i fagforeningen her?
- 143. - Omtrent halve arbeidsstyrken?
De er ikke god til å regne. Det er vel 200 her.
Jeg har 70 % på min side.
Sier navnet Ian Kimble Dem noe?
- William Mason? - Har hørt om ham.
- Han jobber på lageret. - Og disse her?
Kjenner Mike Kelly og Des Parker. Aldri hørt om de andre.
Det var alt. Takk!
Herr Foyle.
- Får De betalt for dette? - Ja.
Vi også. Og brødrene Talbot.
Later kanskje som det er krigen, men de håver inn.
Vi jobber døgnet rundt. Kvinner gjør samme jobben for halve lønna.
Men de gjør det ikke for krigen. De gjør det for å bli rike.
- Husk det, Foyle. - Det skal jeg.
Farvel.
Hva?
Det er noe vi må snakke om. Det er kinkig. Jeg kan ikke...
Du har ombestemt deg. Vil du ikke lenger?
- Nei da! - Hva er det, da?
Jeg har ikke ombestemt meg! Jeg elsker deg fremdeles.
Men... vi må kanskje utsette det.
Bryllupet? Du mener det ikke! Det kan vi ikke!
Det har hendt noe.
Noe bra.
Hvis alt går bra, er vi berget for resten av livet.
Jeg skjønner ikke, Jack.
- Jeg får ikke snakke om det. - Av hvem?
Kaptein Hammond.
- De har ikke funnet Ernest. - Har han stukket av?
Forsvunnet.
Når da?
- Tenk på det med utsettelse. - Nei, det vil jeg ikke.
Vi kan bli nødt til det.
Du vet jeg vil være sammen med deg.
Men akkurat nå kan jeg ikke gjøre noe med det.
Du skremmer meg!
Jeg elsker deg! Det ordner seg til slutt.
Hva i helvete?! Hammond!
- Sikkert at Mason var alene? - Det ser absolutt sånn ut.
- Og kona? - Jobbet også på Talbots verft.
Det er visst der alt begynner og slutter.
Og jeg drog tilbake til lageret.
Tomt. Mark Talbot snakket sant. Men jeg fant disse ved krateret.
- Sprengstoff. - Det tenkte jeg.
Antagelig tysk. Det virket underlig.
At ingeniørene lot det ligge igjen?
Litt klossete. Da må de ha demontert bomben der.
Jeg trodde de fjernet tennrøret og sprengte den senere.
Sir...
- Sigarettmerker? - Det ser sånn ut.
Jeg fatter det ikke. Stakkars Ernest!
- Hvem kan ha gjort det mot ham? - Kanskje han gamblet.
Kanskje utro med en annens kone. Han var bare én av mange her.
- Fortell om bomben på verftet. - En Hermann. Vi gir dem navn.
Fritz er på 1400 kg. Hermann er 1000.
Ett tennrør. Skulle sikkert ikke eksplodere straks.
Tyskerne har skjønt at en udetonert bombe gjør mer skade enn ett smell.
Dessuten undergraves den sivile moralen. Nervekrig.
- Dere desarmerte den? - Vi måtte. Det var en A1.
Å detonere en bombe på stedet er uakseptabelt.
- Men dere åpnet den. - Hvorfor sier De det?
Dere har vært der etterpå? Bomben hadde revnet.
- Det må ha lekket ut. - Hvor er den nå?
Vi sprengte den nede ved kysten.
- Vi er nødt til å fortelle dem det. - Det er for sent nå, Jack.
Vi gjør det vi er best til. Bevare roen.
Vet ikke hva som feiler ham. Han har aldri vært sånn før.
Han har sikkert fått nerver.
Når han vil utsette bryllupet?
Kanskje noe å gjøre med sappør Jones.
Ernest? Hva med ham?
Du har ikke hørt det? Han er dessverre blitt drept.
Hva?
Det skjedde i går kveld, tror jeg.
- En bombe? - Nei, noe verre enn det.
Foyle må etterforske det. Det ser ut til at han er blitt myrdet.
Jack visste at noe var galt. Det var det han prøvde å si til meg.
Tror du Jack er innblandet?
Du må love meg ikke å si dette til Foyle eller far.
Jeg vet ikke.
Jeg har kjent Jack hele livet. Han ville aldri gjøre noe galt.
Jeg vet ikke hva det er som foregår.
Men jeg håper du har rett.
- Herr Rivers. - Har du hørt det?
Jeg forstår ikke at folk dreper hverandre mens det er krig.
Og det med en helt!
Men ikke vær redd. Vi skal finne den som gjorde det. Foyle gjør det.
Det lover jeg deg.
- Hvor er de? - Dere drepte Ernest Jones.
Langt ifra! Hvis ikke jeg er trygt tilbake om 20 minutter, -
- går pengene deres opp i flammer. - Hvor er de, da?
- Hvor hadde dere fått tak i dem? - Det blir vår sak.
- Dere er tyver. - Det er én tyv her, kaptein.
Jeg burde ikke tatt pengene og er villig til å gi dem tilbake.
- Fornuftig. - Men jeg vil ikke ende som Jones.
Hvorfor skade Dem? Vi vil bare ha det som er vårt.
Jeg gir dem tilbake, minus 250 pund.
Hundre til meg og hundre til Archer. Og 50 til Jones' mor. Til begravelse.
- Hva skal vi betale for? - Taushet.
Så får jeg noe ut av det. Dere har mer enn nok uansett.
Det er greit. Hvor er pengene, da?
Jeg ringer i morgen. Jeg skal oppbevare pengene på et trygt sted.
Da får jeg gå. Archer venter på meg.
Foyle. Noen fremskritt?
Ja, jeg er midt i en drapsetterforskning.
Jeg mente Carter-etterforskningen.
Hans aktiviteter og politikk interesserer meg ikke.
- Heller ikke Deres forhold til ham. - Hvordan våger De å si det?
Jeg liker ikke å se mine folk bli manipulert for at De skal oppnå noe.
- Hva pokker mener De? - Da De bad meg granske ham, -
- visste De for det første mye mer enn det De sa til meg.
- Det gjør jeg ofte. - I like måte.
De sa han skulle bo på Regency med sin forlovede Lucinda Sheridan.
De bestilte ikke før neste dag.
Og selv om de ikke er gift ennå, bestilte de til herr og fru Carter.
Og miss Sheridan visste jeg var i politiet. Hadde hun det fra Dem?
- Hvorfor fra meg? - Hun er jo Deres datter.
Ifølge cv-en maler hun under navnet Sheridan, men heter Lucinda Rose.
Jeg antar at De ikke er særlig glad for at hun gifter seg med ham.
- Det er irrelevant. - Er det?
Jeg spør ikke hvordan bildene av verftet havnet på hans rom.
Hva mener De?
Hvis han er i fengsel, kan han ikke gifte seg med Deres datter.
Jeg bad Dem etterforske Raymond Carter -
- av nøyaktig de grunner som jeg oppgav.
Han er en fare for krigsinnsatsen. De tar feil om De tror noe annet.
Men jeg burde vel nevnt den personlige forbindelsen.
Min datter kan være egensindig.
Og jeg mener denne mannen vil føre henne enda mer på villspor.
- Hun virker lykkelig. - Det angår Dem ikke.
Nettopp slik føler jeg det. Det var der vi begynte.
Hun snakker ikke med meg lenger.
Hun skiftet navn, da hun ikke vil ha noe med meg å gjøre.
Men jeg bryr meg fremdeles om henne.
- Har De en sønn? - Ja.
Hva ville De føle hvis han ville gifte seg med en forræder?
- Hammond sier du ikke bør dra. - Det har du helt rett i.
- Men jeg finner ikke noe alternativ. - Politiet.
Ja, men det frister ikke å tilbringe resten av krigen i Reading fengsel.
Jeg vet ikke om du har lest Oscar Wilde?
Glem det.
Går dette, kan du ta det med ro.
Uansett er ikke ditt problem så stort.
Du kan si jeg gav deg ordre.
Glem det, Jack. Og vær taus i noen timer.
Halv tre er det over.
Vi skulle ikke ha gjort det, sir.
- Vi burde aldri ha gjort det. - Greit å være etterpåklok.
Du har rett, men det var noe sånt som skjer én gang i livet.
Jeg har ikke familie eller kone. Ikke så farlig for min del.
Men stakkars Ernest, og deg!
De to som skal ha jobbet på Talbots lager, John Richards og Tim Wilcox.
Nå vet jeg hvorfor de er ukjente.
- Er de døde? - Begge døde da de var barn.
Jeg tror vi enda en gang skal oppsøke kaptein Hammond.
- Hvor er kaptein Hammond? - Han er ikke her.
Jeg vet ikke hvor han er. Han drog for en time siden.
- Skal du gifte deg snart? - Ja, i neste uke.
Da bør du vel være der?
Det blir ikke noe hvis vi må arrestere deg -
- for å holde tilbake opplysninger. Du kan få fengselsdom.
- Har ikke gjort noe. - Bra. Hvor er Hammond?
Jeg har ikke noe å fortelle Dem.
Da beklager jeg.
Jack Archer. Du pågripes herved. Kom igjen!
Hvor er pengene?
- Hvor er pengene? - Hvilke penger?
Pengene dere stjal fra verftet.
De som pengene tilhørte, vil ha dem tilbake.
Ernest Jones ble drept da han ikke ville si hvor de var.
Du og Hammond står for tur.
Er det ikke bedre at vi tar dem, før de tar dere?
Hvor er kaptein Hammond?
Hos brødrene Talbot?
Jeg forstår ikke dette. Jack roter seg ikke oppi sånt.
Tankeløs iblant, men hjertet er på rett sted.
- Sikker på at De ikke tar feil? - Ja. Jeg vet at dette er vanskelig.
Men kommer han på gli hvis Deres datter tar en prat med ham?
Kan hende, men jeg vet ikke om hun hører på meg.
- Jeg kjenner henne. La meg prøve. - God idé. Sett i gang!
- Har du arrestert ham? - Ikke jeg. Foyle.
- Du lovte å ikke si noe. - Har ikke gjort det.
- Hvorfor har de arrestert ham, da? - Jack vet noe som vi vil vite.
- Kommer han i fengsel? - Vet ikke.
- Men han bør samarbeide. - Og jeg skal overtale ham?
Vi tror han vil høre på deg. Kom igjen!
Men når det er over, vil jeg aldri se deg mer!
Jeg trodde du var en venn.
Gwen!
Gwen! Vent!
- Gwen... - Det er i orden, far.
Takk for at du kom. Han er her inne.
- Du burde ikke kommet hit. - Jeg måtte det, Jack.
Du må fortelle dem det de vil vite!
- Det kan jeg ikke. - De setter deg i fengsel!
Forstår du det?
Glem hva kaptein Hammond sa. Du må tenke på deg og meg!
Vær så snill, Jack!
Ålreit.
En del av bygningen, maskinverkstedet, var kondemnert.
"Farlig", "Adgang forbudt" osv.
- Der inne var de. - Hva da?
Pengene.
Utrolig mye penger!
Nok til resten av livet vårt.
Det var lett. Vi åpnet bomben og tok ut sprengstoffet.
Så puttet vi sedlene oppi og bar den ut.
Hvor er sprengstoffet nå? Hammond sa dere sprengte den.
- Stemmer ikke det? - Nei.
Han har bomben og pengene. Han drog for å møte brødrene.
Hvor?
Men hvor kom pengene fra?
De har hevet lønn for 400 mann fra Skipsfartsdepartementet.
De har halvparten så mange.
De har underslått en masse penger, som Jack Archer og de andre fant.
- Blir han satt i fengsel? - Kommer an på omstendighetene.
- Er det pengene? - Skittentøyet mitt.
- Dere vil vel vaske det? - Ikke driv gjøn med oss!
Slik krigen arter seg, trenger vi humor.
Vis oss dem!
Alt til sin tid.
Jeg er ingen uærlig mann. Var det iallfall ikke før.
Men jeg tenkte: hvorfor ikke? Dere må se det fra min synsvinkel.
Vi har vært kanonføde. Lite opplæring. Ingen støtte.
Før måtte vi haike med sivile biler.
Vi lærer tyskernes bomber å kjenne når én av oss blir sprengt i lufta.
Da finner vi ut av det.
Jeg skal si noe som kanskje overrasker dere.
El-sikringen oppfant en tysker som var i London rett før krigen.
Han var på flystevne og fikk se flyfabrikker.
Han målte dem vel med øynene.
Han var æresgjest. Og vi er hakkemat. Slik er det.
Så hvorfor ikke? En unik sjanse i livet, syntes jeg.
I mitt liv. Som sikkert ikke ville bli så langt.
- Vi har hørt på deg lenge nok. - Gi oss pengene!
Jeg trodde vi skulle møtes alene.
Hvem av dere drepte Jones?
Jeg er glad du er her.
Dere løy. Dere tenkte aldri bare å ta tilbake pengene.
Hva ville du gjort, kaptein Hammond?
Det var det jeg tenkte.
Skal dere ikke telle dem?
- Meget vennlig av Dem. - Jeg tenkte det.
Jeg ville spørre om noe. Pengene gikk vel ikke i lufta?
- Nei. Hammond hadde dem hos seg. - Hva gjorde dere med dem?
- Sendte dem tilbake. - Til staten?
- Hva ville De gjort? - Kanskje beholdt noe.
- Gwen trenger dem til bryllupet. - Ikke akkurat vårt bord.
- Heldig som får gifte seg. - Er vel det. Jeg får ikke komme.
Foyle! Hva bringer Dem hit? Ikke jeg, håper jeg.
Maltwhisky er stadig vanskeligere å få tak i.
- Vil bare si adjø. - Ikke rart dere drar.
- En veldig god nyhet! - Hva har hendt?
Tyskerne har invadert Sovjet.
Og Churchill vil hjelpe russerne. Så nå er vi på samme side.
Stalin skal ha over sju millioner mann.
Hitler har gapt over for mye. Krigen kan ikke vare mye lenger.
- Lykke til videre! - Likeså!
Adjø.
Er det mulig? Slutt på krigen?
- Hyggelig tanke. - Jeg skåler for det.
- Slutt innen jul! - Det sa de sist jul.
Nyttår, da!
Nyttår!